ELÄMÄÄ METSÄSSÄ KIRJOITTANUT HENRY D. THOREAU.
Mehiläisen nimessä
Ja perhosen
Ja tuulenpuuskan
Aamen.
Löysin sinut.
Mene pois.
Mutta tulin juuri.
Yritän olla yksin.
Haluatko hatsin?
Hyvä on.
Mitä luet?
Waldenia.
Se on Thoreaun. Oletko lukenut?
En päässyt loppuun.
Minusta se on uskomaton.
Elämä täydellisessä yksinäisyydessä yksin luonnossa.
Haluan elää siten.
Miksi?
Koska luonto on -
rehellinen.
Luotettava.
Kun taas ihmiset vain satuttavat.
Kerro, kuka satutti sinua.
Sue.
Ai.
Oletko yhä vihainen Bostoniin muutosta?
En halua puhua siitä.
Hän kirjoitti Austinille, muttei minulle takaisin.
Te sovitte riitanne.
George, jos sopii, tarvitsen nyt tilaa.
Haluan olla puuni kanssa.
En näköjään ole ainoa yksinäisyyttäsi häiritsevä.
Ehdollinen linja kulkee tästä.
Mitä he täällä tekevät?
Maanmittaajia kai.
Rautatietä varten.
Huomenna aletaan rakentaa.
Tiedän, mutteivät he voi rakentaa rautatietä metsäämme.
Tämä on yksityisalue.
Ehkä isäsi antoi luvan.
YKSIN EN VOI OLLA
Isä, et voi tehdä tätä.
Tehdä mitä?
Et voi antaa kaataa metsäämme.
Noinko tulet toimistooni? Etkö osaa koputtaa?
Anteeksi. Hätätilanne.
He ovat siellä aloittamassa.
Tietenkin ovat.
Huomenna aletaan rakentaa Amherst Belchertown -rautatietä.
Lienet innoissasi. Tyttäreni ovat.
Nyt he voivat ostaa mekkoja New Yorkin parhailta räätäleiltä.
Heillä on rautatiekuume.
- Minulla ainakin on. - Koko kaupungilla on.
Menisivät lääkäriin,
jos luulevat junan kulkevan metsämme läpi.
Juna kulkee metsämme läpi.
- Se on tehokkain reitti. - "Tehokkain"?
Mitä tehokasta on rauhallisen metsämme täyttämisessä -
melulla, savulla ja muilla ihmisillä?
Emily, valitettavasti et voi seistä edistyksen tiellä.
Paperit on allekirjoitettu.
Annetaanko niissä lupa kaataa puuni?
Sinun puusi.
Suuri tammi, jonka isoisän isä istutti.
Jos on tarpeen, kyllä.
Ole kiltti. Rukoilen sinua.
Rakastan sitä puuta.
Tarvitsen sitä.
Menen sinne ajattelemaan ja kuuntelemaan.
Jos annat tappaa sen puun, tapat minut.
Puhuvatko tyttäresi sinulle näin?
Enimmäkseen.
En kasvattanut häntä käyttäytymään kuin hullu pakana.
Emily, häpeän sinua.
Häpeät minua?
Miksi? Koska välitän enemmän tammesta kuin New Yorkin mekoista?
Minäkin olen tilannut puvun.
Petturi.
Ithamar, pyydän anteeksi.
Ei tarvitse.
Tyttäreni on päättänyt nolata minut.
Ehkä poikani tekee paremman vaikutuksen.
Austin, sain idean.
Kuten tiedät,
uuden rautatien maanmurtotilaisuus -
pidetään huomenna.
Se on hieno. Koko kaupunki tulee.
Olisi sopivaa,
jos perheemme jäsen osallistuisi.
Mitä tarkalleen ajattelit?
Voisit kirjoittaa runon.
Haluatko varmasti minut siihen?
Tietenkin, rakas poikani.
Kenet muunkaan?
William Austin Dickinson, olet ainoa poikani.
Satut olemaan harvinaisen älykäs ja lahjakas.
Nouset varmasti tilanteen tasalle.
Voisin kai yrittää.
Niin sitä pitää.
Tämä on hyväksi Dickinsoneille.
Hyvin puhuttu.
Ja heti kun juna kulkee,
et varmasti edes muista sitä vanhaa puuta.
Oi.
Hänellä on kamalat tavat.
Mitä tapahtui? Puhuitko isäsi kanssa?
Minulla ei ole isää eikä veljeä. Minulla ei ole ketään.
On minut.
En halua ketään. Haluan olla yksin.
Harmi.
Toivoin yhteistä aikaa.
En voi. Olen menossa johonkin.
Mihin menet?
Waldeniin.
Concordiin asti. Miksi?
Etsimään Thoreaun.
Hän voi auttaa minua.
Auttaa miten? Eikö hän ole äkäinen vanha erakko?
Hän on luonnonsuojelija.
Rakastaa luontoa enemmän kuin kukaan maailmassa.
Tai ainakin Massachusettsissa.
Jos kerron puuni kohtalosta,
hän tekee jotain.
Ehkä kirjoittaa protestikirjeen.
Häntä kuunnellaan, vaikkei minua kuunnella.
Hyvä on. Tulen mukaasi.
Ei. Haluan mennä yksin.
Suostu nyt. Et saa matkustaa yksin. Se ei ole turvallista.
Lady tarvitsee seuralaisen.
Päiväretki tekisi poikaa.
Se yksinäisyydessä elämisestä.
KURPITSOJA
SEKATAVARAKAUPPA
Hei.
Onpa hieno mekko.
Hei.
George, tule jo.
Vihdoinkin. Mikä kesti niin kauan?
Ostin naposteltavaa.
Ei ole edes nälkä.
On pitkä matka edessä.
Tarvitsemme ravintoa.
- Hyvä on. Mitä ostit? - Maapähkinöitä.
Popcornia. Piparkakkuja.
- Donitseja. - Selvä.
- Vatsaani sattuu jo. - Oih!
Ja toffeeta.
Myöhästyimme jo Northamptonin vaunuista.
Pitää odottaa seuraavaa.
On helpompaa, kun juna tulee suoraan Amherstiin.
"Helppoa." "Tehokasta."
Ei kaikkea tarvitse nopeuttaa.
Joskus on hyvä hidastaa.
Miksi inhoat teknologiaa?
Thoreau sanoo: "Emme ohjaa rautatietä, se ohjaa meitä."
En taida pitää hänestä.
Miksi sitten tulet Waldeniin?
Koska pidän seurastasi.
Onko tuo...
Lavinia!
Luulin, että sinä olet se outo.
Taasko kirje Suelle?
Kyllä hän vielä vastaa.
Olet sitoutunut ystävyyteen.
Ehkä hän kirjoitti minulle, ja kirje katosi.
Ehkä Austin varasti sen.
Kyllä se häneltä onnistuu.
Tai ehkä viimeisin kirjeeni suututti hänet.
Miksi? Mitä kirjoitit?
Että hän kahlitsi minut rakkauden mielisairaalaan.
Itse olisin siitä innoissani.
Kiitti.
Menevätkö Sue ja Austin yhä naimisiin?
- En kai voi jatkaa kirjoittamista. - Haluaisin keskustella.
Istumme vierekkäin junassa.
Se tuntuu vuorovaikutustilaisuudelta.
- Hmm. - Voisimme nauraa,
tunnustaa kuolematonta rakkautta toisillemme,
keskustella lasten määrästä.
Kolme poikaa, kaksi tyttöä?
Haaveilla vanhenemisesta yhdessä rakentamallani kuistilla.
Tutustua toisiimme paremmin.
Toivottavasti eivät.
Mitä?
Toivon, etteivät Austin ja Sue mene naimisiin.
Koska Suelle...
...se olisi kuin vankila.
Miksi olet avioliittoa vastaan? Jotkut pitävät avioliitosta.
Aivan. He ovat miehiä.
Eivät vain miehet.
Jos olisin mies, haluaisin vaimon.
Jonkun kokkaamaan, siivoamaan ja kasvattamaan 500 lastani.
Kun minä saisin tehdä, mitä sydämeni halajaisi.
Oletpa kyyninen.
Avioliitto voi olla rauhoittava.
Mukava.
Minusta se, että haluaa olla ikuisesti yksin,
on outoa.
- Toista tarvitsee selviytymiseen. - Concord, pääteasema.
Ei Thoreaun mukaan.
Hra ja rva George Gould?
- Niin. - Ei. Emme ole naimisissa.
Tämä on Concord. Pääteasema.
Katso tätä lehvästöä. Se on upea.
- Kiva olla pois kaupungista. - Niin. Mennään tiirailemaan lehtiä.
Ei tämä täysin syrjässä ole.
Runous.
Runous. No niin.
Runous.
Miten kutsun muusan?
Tule luokseni, muusa.
Mikä taivaan tähden tuo on?
Päähineeni.
Miksi pitäisit tuollaista?
Haluan intiaanien sieppaamaksi.
Anteeksi kuinka?
Kyse on siitä,
että näin kaupungissa Joseph Lymanin käsikynkässä -
Eliza Colemanin kanssa, eikä Joseph huomioinut minua.
Elizalla ei ole edes kiharoita.
Ajattelin,
että jos intiaanit sieppaisivat minut -
ja päälliköllä olisi komea poika,
naisin hänet ja olisin intiaaniprinsessa.
Kuka sitten nauraisi, Joseph?
Miksi luulet intiaanien haluavan sinut?
Äiti.
Oih.
Vau. Onpa tämä paikka...
Täynnä.
Se vaikuttaa asutulta.
Ei hän tätä näin kuvannut kirjassaan.
Niin.
Hauskempaa kuin odotin.
En tullut pitämään hauskaa, vaan keskustelemaan Thoreaun kanssa.
Alan ajatella, ettei hän edes asu täällä.
Etsittekö Henryä?
Anteeksi kuinka?
David Henryä. Hän vaihtoi sen.
Tietenkin hän asuu täällä. Hänen mökkinsä on tuolla.
Olen hänen äitinsä.
- Hänen äitinsä? - Kyllä vain.
Olemme ylpeitä Henrystämme täällä.
Olette varmaan hänen fanejaan.
Arvaan, että haluatte signeerauksen kirjaanne.
Ei. En halua häiritä häntä vain sitä varten.
Henry on aina valmis signeeraamaan kirjansa.
Tulkaa mukaani. Vien teidät tapaamaan häntä.
Oikeastiko? Nyt hetikö?
Tietenkin.
Minun täytyy hakea hänen pyykkinsä.
Hänen pyykkinsä?
Tämä tuntuu väärältä.
Häiritsemme hänen pyhää yksinäisyyttään. Ei olisi pitänyt tulla.
Rauhoitu.
Tulimme pelastamaan puun. Muistatko?
Niin, aivan. Se puu.
Hän ymmärtää. Tiedän sen.
Om.
Menen veden luo.
Menen kaivolle.
Gangesin puhdas, pyhä vesi sekoittuu Waldenin veteen.
Om.
- Älkää. Ei tarvitse. - Ei se haittaa. Hän vain joogaa.
Kuka koputtaa? Äiti, se olet sinä.
- On pyykkipäivä. - Onko?
Menetän ajantajuni täällä -
äärimmäisessä yksinäisyydessäni.
Tulin hakemaan likaiset vaatteesi. Nämä kaksi haluavat tavata sinut.
Lisää kehnoa hienostoa.
Toivottavasti emme häiritse.
Odota hetki.
Ole hyvä.
Onko tässä kaikki?
Mies tarvitsee vain yhdet vaatteet.
Muodin loputtomista määräyksistä huolimatta.
- Entä ruutuhoususi? - Ne ovat pussissa.
Hyvä on. Tuon ne huomenna takaisin.
Odota sitten. Ota paitani.
Viihdytätkö vieraitasi puolialasti?
He eivät ole vieraitani, koska en edes kutsunut heitä.
Älä ole töykeä.
Olen pahoillani. Haluatte kai, että lähdemme.
Itse asiassa...
Haluaisin haastatella teitä.
Haastatella minua?
Mihin lehteen?
Olen Amherst College Literary Journalin toimittaja.
Monet koulumme oppilaat ovat suuria ihailijoitanne.
Olisiko mahdollista esittää pari kysymystä?
Älä. Hän haluaa meidän lähtevän.
Voin järjestää aikaa.
Tulkaa sisään.
Oih.
Toivottavasti ei ole nälkä,
koska minulla on vain papuja.
PAPUJA
LYIJYKYNIÄ
Pääkysymykseni on,
eikö ole yksinäinen olo?
Hah. Ei ikinä.
Oikeastiko?
Minusta on tervettä olla yksin valtaosan ajasta.
Parhaidenkin seura on pian väsyttävää ja kuluttavaa.
Pidän paljon yksin olemisesta.
En ole löytänyt yhtä sopivaa kumppania kuin yksinäisyys.
Olen samaa mieltä. Siksi kirjanne on inspiroinut minua.
Mieluummin istun yksin kurpitsan päällä -
kuin ahtaasti samettityynyllä.
Kirjoita muistiin.
Tiedän, mitä tarkoitatte.
Minulla on paikka, johon menen olemaan yksin.
Kuten te. Metsä talomme takana.
Nyt aiotaan rakentaa rautatie sen läpi.
Lempipuuni kaadetaan.
Kuuluuko tämä haastatteluun?
Tulin pyytämään apuanne.
Ettehän luule minun lahjoittavan hyväntekeväisyyteen?
En suinkaan.
Ajattelin, että saattaisitte -
kirjoittaa kirjeen.
- Kirjeen? - Mm.
Mistä asiasta?
Teitä kuunnellaan. Äänenne on tärkeä.
Jos voisitte kirjoittaa metsästämme -
yhtä hyvin kuin Waldenista, kansa kuulisi sen.
Puuni voitaisiin pelastaa.
Mitä minä välitän puustanne?
Mitä tarkoitatte?
Tehän sanoitte -
rakastavanne metsää.
Rakastan omaa metsääni. Teidän ei kiinnosta.
Oho. Tylyä.
Sisko, mitä teet täällä?
Päivää, Henry. Toin keksejä.
Olet varmasti uupunut vaellettuasi tänne asti.
Ei matka niin pitkä ole. Asumme 1,5 km: n päässä.
Isällämme on lyijykynätehdas.
Niin. Olet urhea,
koska kuljit niin pitkään korvessa.
No, ole hyvä.
Lempimaapähkinävoikeksejäsi.
Sinulla on näköjään seuraa.
Olen hänen siskonsa. Asun aivan...
Kotisi on kaukana. Sinun täytyy palata sinne nyt.
Onnea rasittavalle rämpimiselle sivistyksen pariin.
Mihin jäimmekään?
Puhuimme yksinäisyydestä.
Niin.
Yksinäisyys sopii minulle.
En ole yksinäisempi kuin kovaääninen kuikka.
Tai itse Walden Pond.
Mitä seuraa tuolla yksinäisellä järvellä on?
Näyttää olevan paljonkin.
Anteeksi kuinka?
Lampi on täynnä ihmisiä.
Heitä on kaikkialla.
Ette maininnut sitä kirjassanne.
Ehkä siellä on ihmisiä, muttei minulla ole heille käyttöä.
Paitsi kun äitinne tuo pyykkinne.
- Älkää laittako artikkeliin. - Miksei?
Sehän on totuus. Kirjoittajien pitäisi kertoa totuus.
Saarnaatteko kirjoittamisesta? Mitä tiedätte siitä?
Hän on runoilija.
Oikeastiko? Olenko lukenut?
Ette. Niitä ei ole julkaistu.
Ymmärrän.
Enpä usko.
Julkaisette kirjojanne täynnä väärää tietoa.
Silti niitä luetaan.
Teitä ihaillaan ja haastatellaan.
Minä joudun pitämään kaiken kirjoittamani itselläni.
Kirjoittakaa jotain näyttämättä kenellekään.
Tunnette todellisen yksinäisyyden.
- Haastattelu on ohi. - Kunpa emme olisi tulleet.
- Toivon samaa. - Olette mulkku.
Ei pidä tavata sankareitaan.
Kuulin huhuja, että runo kertoo minusta.
EDISTYS
Hyvät naiset ja herrat. Esittelen poikani,
William Austin Dickinsonin,
joka on kirjoittanut runon tämän suuren tilaisuuden kunniaksi.
Hyvä.
Öh.
Niin.
Kirjoitin runon.
"Kohtalon pyörät Ovat kulkeneet rataansa
Amherst saa rautahevosensa
Niin, Amherst vihdoin junan saa
Kuljimme hitaasti, mutta nyt vauhtia lujaa
Läpi metsien ja kukkuloiden Juna temmeltää
Rakennamme sillan Voidaksemme suon ylittää
Juna kuljettaa kaikkia ihmisiä
Punanahkaisia villejä ja neekereitä
En malta päästä kyytiin junan Sitten kuljen sillä uudestaan
Ja uudestaan"
Loppu rimmasi hyvin.
Pidin jalkani yhdessä, kun hän yritti syntyä.
Mitä sinä höpiset?
Minua pelotti, eikä isäsi ollut kotona.
Pidin jalkojani yhdessä liian pitkään estääkseni syntymän.
Nyt ajattelen sen ehkä olleen virhe.
On vaikea kirjoittaa runoja.
Ehkä olisi pitänyt pyytää leikkaamaan nauha.
Tai pyytää Emilyä kirjoittamaan.
Ajattelin löytäväni sinut täältä.
Ei ollut tarkoitus satuttaa sinua.
Ihmiset satuttavat toisiaan jatkuvasti olemalla lähellä.
Se on sivilisaation suurin vaara.
Se maksaa vähän enemmän.
Eikä matka ole niin nopea.
Mutta...
Laitan radan kiertämään tämän vanhuksen.
Hei, isä,
tiedätkö, mistä pidän puissa?
Mistä?
Juuristosta.
Maan alla.
Se on yhtä iso kuin puu.
Se on kuin peilikuva, mutta piilossa.
Juuri nyt olemme kahden puun välissä.
Yhden me näemme,
ja toinen on ylösalaisin.
Näkymätön.
Kuin salaisuus.
Hra Salkopapu, miten päivänne sujui?
Hei, Henry, olet ainoa aito elävä ihminen,
joka elää elämää ytimeen asti.
Kiitos, mutta tiedän sen jo.
Se nainen oli väärässä sinusta.
Paljon kiitoksia, hra Kuppi.
Sanoi sinua huijariksi.
Itse hän on huijari.
Tiedän sen. Mutta tunnethan naiset.
Voi, ystäväni!